Un popor puternic venerând zei puternici.
Ciocanul lui Thor avea o putere enormă.
Avea o mare precizie.
Putea sparge munți.
O punte celestă
ce leagă omenirea cu un tărâm divin.
Era posibil ca această
punte-curcubeu să fie un fel de gaură de vierme ce,
propriu-zis, ar fi dus oamenii spre o altă planetă ?
Și epicele călătorii spre cele mai îndepărtate colțuri ale planetei.
Doar câțiva oameni ar fi hotărât să navigheze
peste Atlantic, neștiind
dacă era ceva în cealaltă parte.
Cum au fost capabili vikingii să dezvolte o asemenea
civilizație avansată ?
Care au fost realizările lor
tehnologice și propriile lor explorări ?
Sau au primit ajutor din alte lumi ?
Predecesorii noștri credeau că au fost
vizitați de zei, când în realitate
erau vizitați de nimeni altcineva decât de anticii extratereștri.
Ființe în carne și oase.
Milioane de oameni de pe mapamond cred că am fost
vizitați în trecut de ființe extraterestre.
Dacă este adevărat ?
Au ajutat, într-adevăr, extratereștrii antici la modelarea istoriei noastre ?
Dacă da, pot exista dovezi
în istoria și mitologia vikingilor ?
ZEII VIKINGI Sezonul 5, episodul 11
Barbari.
Prădători.
Tâlhari însetați de sânge ... a căror reputație pentru brutalitate
i-a urmărit de-a lungul secolelor.
Când oamenii aud de scandinavi sau de vikingi,
își imaginează prădători nebuni sărind în bărci,
care răpesc, jefuiesc și pradă.
Și este o imagine nerealistă pentru că
e dintr-o singură perspectivă.
O mulțime a acestor expediții pe care le-au făcut nu erau doar simple
raiduri expediționare piraterești.
O mulțime a acestora erau concentrate pe deschiderea rutelor comerciale.
Dacă ne întoarcem la secolul VIII, secolul IX,
descoperim că o mulțime a societăților scandinavice prosperau.
Aveau practici agricole bine dezvoltate și
o cultură tehnologică.
Vikingii, sau scandinavicii, s-au dezvoltat
de la sfârșitul secolului VIII, la începutul secolului XI în Norvegia,
Suedia și Danemarca de astăzi.
Dar față de alte civilizații antice, precum Grecia,
Roma sau Egipt, se cunosc relativ puține lucruri despre aceast misterios
popor, s-au păstrat doar câteva relatări scrise, sau hieroglife.
Oamenii obișnuiți nu cred că
scandinavicii erau sofisticați în mod deosebit, dar că erau
enorm de sofisticați în ceea ce privește tehnologia.
Construcția de nave, construcția de poduri, construcția de fortărețe.
Și cred că au fost primii ce au construit o fortăreață circulară în Danemarca.
Sunt perfect circulare.
Aveau metereze cu tranșee exterioare, porți de acces situate
în punctele cardinale.
Deși civilizația lor era divizată în
numeroase regate, vikingii scandinavi aveau aceeași
credință în puterea individuală.
Aveau un fel de Consiliu timpuriu, ce era
foarte avansat pentru acele timpuri, înainte ca alte zone din Europa
să aibă vreun fel de democrație.
Astfel, ei au venit, de fapt, cu ideea că puterea aparține
poporului, nu regalității.
Aveau un fel de pre-democrație,
și oamenii ar fi venit din diferite regiuni pentru a discuta
problemele legate de legi sau alte probleme culturale
cu semnificație politică în acele timpuri.
Dar, probabil, cel mai incredibil pentru istorici a fost
cât de departe au călătorit vikingii din ținutul lor scandinav.
Cu sute de ani înaintea replicilor lor europene,
vikingii au plecat din Scandinavia să exploreze și
să cucerească vaste teritorii în Europa și chiar în Orientul Mijlociu.
Ei au fost cei care au inventat corăbiile,
și ei au fost cei care au călătorit cu mult mai departe
spre Sud decât alte triburi germanice.
Scandinavicii au traversat jumătate de lume în corăbiile lor lungi.
În Est, au navigat în aval pe râurile Rusiei spre
Marea Neagră și Caspică.
În Vest, au navigat în jos pe Coasta Europei, prin
strâmtoarea Gibraltar în Marea Mediterană.
S-au întins peste atunci necunoscutul ocean Atlantic.
Au fost aproape peste tot pe unde era de mers.
Conform arheologilor, artefactele
descoperite în Newfoundland, Canada, în perioada anilor '60, dovedesc
că vikingii au fost primii europeni ce au pus piciorul
în America de Nord ... 500 de ani înaintea lui Cristofor Columb.
Îmi amintesc o vreme când am fost foarte
cârcotaș despre scandinavicii
ajunși în America, când eram tânăr.
Acesta era un argument semnificativ.
Acum, le-am găsit așezările aici din perioada anilor
1.000 d. Chr., deci, este foarte, foarte clar că au reușit să ajungă
în nordul Americii de Nord.
Principalul avantaj al scandinavicilor a fost măiestria lor
în construcția de corăbii.
Și, într-adevăr, corabia a ajuns simbolul epocii vikingilor.
Cei care au navigat pe replici ale corăbiilor vikinge au apreciat
despre cât de incredibil țineau marea și ce rapide erau aceste nave.
Corăbiile le-au permis să călătorescă
pe aceste distanțe lungi.
Ei au fost singurii, ce într-adevăr, au perfecționat într-un fel
carena, însemnând că nava aluneca ușor pe valuri când
traversau Atlanticul.
Perfecționarea corăbiilor lungi a fost o incredibilă inovație.
Erau foarte netede, nave foarte suple, ce puteau fi folosite
la fel de bine pe râuri, sau în mare deschisă.
Erau nave foarte ușoare și extrem de solide, și erau,
de asemenea, întrucâtva flexibile, astfel în mare deschisă, furtuni sau altceva
puteau supraviețui.
Au înțeles foarte bine hidrodinamica.
În unele dintre corăbii, am găsit dovezi de metalurgie
avansată, topire și diverse tipuri de aliaje
pe care le foloseau.
Și aceasta este cu totul în afara contextului altor culturi cu care
se pare că au interacționat.
Însă mulți cercetători rămân încurcați
de cum au devenit vikingii așa de avansați social,
politic și tehnologic, în special când trăiești
în frig, în mediul aspru al Nordului.
Când privim la culturi antice, precum
maya și egipteană, niciodată nu au cutreierat prea departe de țările lor.
Până și grecii au stat aproape.
Dar vikingii au fost peste tot.
Și te întrebi, erau doar un popor extrem de curios ?
Ce i-a motivat pe ei să parcurgă aceste distanțe extraordinare,
pentru a explora lumea ?
Ce anume căutau ?
Cum erau capabili vikingii scandinavi să reușească
așa isprăvi tehnologice și geografice ?
Sunt fortărețele lor și călătoriile spre continente necunoscute
dovada că vikingii aveau acces la cunoașterea extraterestră ?
Teoreticienii astronauților antici spun DA și cred că dovada poate
fi găsită examinând credințele religioase ale acestui
popor misterios.
Lindisfarne, Anglia.
793 d. Chr.
Câteva sute de invadatori vikingi debarcă pe această mică
insulă de lângă Coasta Northumbriei, ca să jefuiască o mare
mănăstire, unde se zvonea că există comori.
În relatarea atacului de la Lindisfarne se spune că asaltul
a coincis cu extraordinare trombe de vânt ... lumină ...
și dragoni în flăcări, ce se încrucișau pe cer.
Puteau fi aceste stranii evenimente o coincidență ?
Sau poate fi dovada că forțe din alte lumi
se aliaseră cu vikingii ?
Teoreticienii astronauților antici cred că răspunsul poate fi găsit
examinând ființele divine ce formează baza religiei
și mitologiei scandinavilor.
Zeii scandinavici au fost venerați o foarte mare
perioadă de timp și un întins spațiu de-a lungul nordului Europei,
de la pământurile continentale germanice, trecând prin insulele Britanice,
până în îndepărtatele insule nordice, ca Islanda și Groenlanda,
și în toată Scandinavia.
Din cauza puținelor informații care au rămas, ce relatează
despre originea scandinavilor, sau a zeilor vikingi, actualii savanți
depind de două cărți scrise la câteva sute de ani
după epoca vikingă, numite Edda.
Și astfel aflăm că există zeul Odin,
zeul Frey, zeul Thor.
Aceștia sunt probabil cei mai cunoscuți.
Dar există o grămadă de alți zei adiționali,
care umplu această mitologie.
Zeii trăiesc în lumea lor proprie, dar conectați
îndeaproape cu lumea oamenilor.
Scandinavicii aveau unele dintre cele mai bogate descrieri
și referințe despre cosmos.
De fapt, se refereau la cosmos ca "Yggdrasil,"
însemnând Arborele Vieții.
Acesta era simbolul ideii lor despre cosmos.
Și erau foarte preciși în formularea că universul lor
conținea nouă lumi diferite, dintre care una a noastră, Pământul.
Adesea auzim despre cele Nouă Lumi ale
tărâmului mitologic nordic.
Acesta este Asgard ... și acesta este căminul zeilor Thor și Odin.
Este lumea oamenilor.
O numim pe aceasta Pământul Mijlociu, sau Midgard.
Dacă pășești puțin mai departe de Asgard și Midgard,
descoperim Jotunheimr, sau țara giganților.
Vom întâlni Muspells, care este o zonă a focului.
Vom întâlni Niflheimr, care este
o altă lume unde trăiesc căpcăunii gerului.
Vom întâlni Alfheimr, unde trăiesc elfii.
Conform cărților Edda, Asgard era casa celui
mai puternic dintre zei. Era descris ca un tărâm
frumos și liniștit, plin de amfiteatre scânteietoare și câmpuri
roditoare, tăiate de râuri sclipitoare.
Odin este conducătorul zeilor.
El trăiește în cel mai înalt dintre ceruri, Asgard.
Are un singur ochi.
A renunțat la un ochi ca să bea din apa adevărului.
Astfel, el are această adâncime a înțelepciunii.
Este un zeu războinic capabil să aducă violența și pericolul pentru inamici.
Odin a fost zeul ce le-a dat oamenilor limbajul scris
în rune, a fost zeul ce le-a dat lunca poetică,
a fost zeul ce le-a dat multe aspecte a ceea ce
s-ar considera un fel de trăire nobilă.
A fost Odin
probabil altceva decât o zeitate mitică ?
Putea el, într-adevăr, să existe ?
Și dacă este așa, cum ?
Teoreticienii astronauților antici cred că indicii despre adevărata identitate
a lui Odin se pot afla în miturile ce îi descriu cei doi corbi ...
Huginn și Muninn.
Corbii lui Odin erau cercetașii lui.
Formau grupul lui de cercetare.
Huginn și Muninn reprezintă gândirea și memoria.
Astfel, Odin avea aceste iscoade, acești sateliți de spionaj, ce ar fi ieșit afară
și ar fi văzut ce avea el nevoie să învețe pentru activitățile zilnice.
Conform legendelor scandinave, în fiecare dimineață Odin își trimitea
afară cei doi corbi magici, Huginn și Muninn,
și noaptea acești corbi se întorceau și el îi asculta,
și ei îi spuneau tot ce observaseră pe parcursul
întregii zile.
Savanții cred că cei doi corbi ai lui Odin ... traduși
ca gândirea și memoria ... erau doar simple creații mitologice.
Este însă posibil ca Huginn și Muninn să fi fost, într-adevăr,
altceva ?
Ceva probabil mai tehnic ?
Când dorea să observe alte lumi,
afla ce făceau, trimitea acești doi corbi afară,
ei se comportau ca dronele spion sau ceva de genul,
și plecau spre aceste alte țări și apoi se întorceau la
Odin și îi raportau ce se întâmplă.
Și s-ar părea că ce făcea Odin cu un fel de avioane
spion, sau drone spion, că le trimitea pe teren, seamănă mult cu ce facem astăzi.
Întrebarea este dacă scandinavii, într-adevăr, au constatat
că aceștia erau corbi, sau dacă ei erau mai degrabă
altceva, că ei erau cumva obiecte zburătoare.
Deci, avem aici detalii despre ceva mitic, de corbi
capabili să le vorbească zeilor,
sau corbii sunt un fel de drone spion, sau o altfel de tehnologie
de satelit spion prin care Odin este capabil
să obțină informații.
Putea fi Odin, într-adevăr,
un explorator extraterestru ?
Unul ce trimitea mașini zburătoare ... ca modernele drone de astăzi ...
de a strânge informații despre anticii scandinavi ?
Și dacă este așa, pot fi mai multe dovezi despre tehnologia lui Odin
din alte lumi, conținute în alte mituri vikinge ?
Când Odin stă în Asgard, este aproape ca și cum
deținea cunoașterea întregului context.
Avea acești corbi ce zburau în fiecare zi și se întorceau
ca să-i comunice noutățile din lume.
El putea, de asemenea, să stea în acest loc înalt.
Locul înalt al lui Odin, care are un nume ce, de fapt,
se traduce prin "turn de pază",
este un loc unde el poate sta și privi peste toate lumile
create și să vadă tot ce se întâmplă în lume.
Este posibil ca acest loc la înălțime, sau "turn de pază",
este încă un alt exemplu de tehnologie extraterestră
avansată, așa cum sugerează teoreticienii astronauților antici ?
În unele dintre aceste povestiri, ce au apărut din trecutul
nostru, ale zeului Odin, unde el are abilitatea să stea propriu-zis
lângă Midgard, sau Terra, și să vadă totul la o mare
depărtare, trebuie să ne întrebăm dacă
aceasta nu e, de fapt, mitologică,
ci potențial tehnologică.
Sună ca și cum Odin stătea în vreun fel de
scaun de căpitan într-o navă spațială, în apropierea Terrei, ceea ce-i permitea
să aibă această panoramă.
Deci, în momentul când avem povestiri cu zei necesitând tot
acest tip de echipament, în ideea
de a afla întâi tot ce se întâmplă,
mă face să cred că
nu discutăm propriu-zis de zei, ci discutăm despre
călători spațiali ce aveau acces
la tehnologie, și predecesorii noștri
au fost martori la toate acestea
și au spus, ei bine, cu siguranță acești tipi sunt zei.
Se referea, de fapt, la înălțimea locului lui Odin
ca la o navă ce orbita în spațiu, de unde comandantul zeilor putea vedea jos
pe Terra, așa cum sugerează teoreticienii astronauților antici ?
Și dacă este așa, poate, de asemenea, ajuta la explicarea incredibilelor
tehnologii atribuite altor așa-numiți zei vikingi ?
Ca zeu al tunetului și fulgerului ...
Thor era capabil să adune furtuni și gigantice bătălii
cu ciocanul lui magic.
Thor este fiul lui Odin.
Este un zeu ceresc.
El controlează tunetul și fulgerul.
Are un mare ciocan.
El este ... o prezență terifiantă, un zeu puternic.
Thor era văzut de obicei zburând pe cer într-un mare
car tras de capre.
Dacă Odin era comandantul zeilor, Thor era zeu
peste noi toți.
Thor, într-un sens, reprezintă întruchiparea zeului ceresc.
Cuvântul nostru tunet vine de la Thor.
În Suedia, cuvântul pentru tunet evocă ideea de conducere
a carelor lui Thor pe bolta cerului, de parcă poți
vedea prăbușirea și arderea acelui car de luptă ce merge
pe cer, ca fiind fulgerele și tunetele pe care
le vedem într-o furtună.
Este un personaj remarcabil.
Este foarte solid și este un apărător.
El pornește și, la propriu, ciomăgește și ucide uriași.
Nu numai că protejează zeii, dar ca o prelungire, un fel de
grijă colaterală, în același mod ne protejează și pe noi, oamenii.
Conform mitologiei scandinave, Thor își capătă
puterea aparent din câteva unelte magice.
Una era Menginjoro ... o centură ce se spune că magic
îi dubla lui Thor uimitoarea tărie deja existentă.
Se numea centura de forță a lui Thor.
Așadar, aud povestiri despre cum îți pui o centură,
și îți dublează tăria ?
Atunci, trebuie să mă întreb, ei bine,
este posibil că despre ce discutăm aici este un fel de
dispozitiv tehnologic ?
Astăzi, ajungem propriu-zis la punctul
prin care aceste proteze sunt, de fapt, capabile să asculte de
comenzile creierului.
Astfel, ceea ce am făcut, de fapt, este să reproducem
un exoschelet, un exterior, un sistem nervos artificial
prin care creierul nostru dă comenzi pentru membrele noastre.
Toate acestea prin tehnologie.
Centura de forță a lui Thor pare să aibă o descriere
foarte similară cu tehnologia modernă, prin care am numi
un exoschelet bionic.
Capacitatea unui soldat de a-și pune
un dispozitiv ce i-ar crește viteza și forța
este posibilă astăzi.
Deci, când privim la această descriere a forței lui Thor
în centură, este foarte posibil, ca aceasta să fie
o tehnologie extraterestră.
Când anticii descriau tehnologia,
e clar că nu ar fi știut exact ce era și
se ridică întrebarea, este posibil ca ceea ce noi astăzi
am recunoaște ca exoschelet bionic era, de fapt,
o tehnologie avansată deținută de vikingi, sau de zeii lor.
Este, într-adevăr, posibil ca zeii vikingilor
Odin și Thor erau, de fapt, vizitatori extratereștri ?
Ființe extraterestre ce dețineau o tehnologie avansată ?
Dacă da, de unde puteau veni aceste specii avansate ?
Cum au ajuns aici ?
Și care le era programul ?
Teoreticienii astronauților antici cred că răspunsul poate fi găsit
în povestirile altor zei vikingi, mai puțin cunoscuți.
Și legendele nordice povestesc
de punți cosmice ce leagă planeta Terra
cu un tărâm din alte lumi.
Gamla Uppsala, Suedia.
Acest orășel, situat la 65 km Nord de Stockholm, este unul dintre
cele mai vechi situri locuite permanent din Scandinavia.
Sub această biserică, arheologii au găsit ceea ce
ei cred că sunt rămășițele faimosului templu numit Ubsola.
Conform unei scrieri din secolul XIV numită Faptele
Episcopilor de la Biserica
Hamburg, acest templu ornat a fost
construit în onoarea celor mai puternici zei vikingi ... Odin, Thor și
Freyr.
Freyr este principalul zeu al fertilității în mitologia scandinavă.
Ritualurile ce le-avem ca mărturie, conectate cu Freyr,
par că întotdeauna sunt legate de pace și prosperitate.
Astfel, toate aceste caracteristici
îl arată într-o legătură cu oamenii ce este centrată
pe prosperitate și diverse feluri de fertilitate.
Se credea că Freyr controlează vremea și era
renumit pentru calitățile lui diplomatice ... liniștind vrajbele
dintre numeroșii zei vikingi și giganți.
Și în panteonul viking era o zeitate numită Loki,
ce provoca majoritatea conflictelor dintre zei.
Propriu-zis Loki un era zeu.
Era un uriaș care era inclus printre zei.
Și la sfârșitul timpului, el, de fapt, conduce moartea și
pe uriași împotriva zeilor.
Avea un caracter păcătos,
ce făcea posibile toate aceste conflicte pe care zeii apoi
trebuiau să le rezolve.
Fără Loki, o mulțime de conflicte dispar,
și nu ați mai avea mitologie deloc.
Conform povestirilor compilate în cărțile Edda,
Loki încearcă să ispășească pentru una dintre multele
lui fapte rele, dându-i lui Freyr
o corabie numită Skidbladnir.
Nava lui Freyr,
Skidbladnir, era cea mai prețioasă
corabie care ajunsese vreodată în apă.
Putea merge oriunde cu o mare viteză, și apoi, dacă aveai nevoie
să o micșorezi, puteai s-o pui într-un săculeț pentru transport.
Skidbladnir este
remarcabilă, pentru că poți s-o pliezi și să o bagi în buzunar.
Dar când o desfaci, este una dintre dintre
cele mai grozave corăbii vikinge ce au existat vreodată.
Întotdeauna are parte de vânt.
Întotdeauna are vânt de pupa.
Deci, nu este nevoie s-o manevrezi.
Întotdeauna te duce unde dorești în viteză.
Și apoi, odată ce ai ajuns la țărm, nu trebuie să-ți faci griji
unde o vei ascunde.
Ca să fii capabil să-ți pliezi corabia
și să o pui în buzunar, într-adevăr, trebuie să fie cel mai grozav
lucru ce ți-l poți imagina, dacă ești un constructor de nave viking.
Putea fi însă Skidbladnir nu produsul
imaginației mitice, ci, de fapt, o adevărată
navă spațială ?
Una ce a fost observată de primii scandinavi ?
Teoreticienii astronauților antici spun DA,
și cred că dovezile se găsesc în legendele unei întreceri între
ființe ce au crezut că
au construit magicele unelte folosite de zei.
În mitologia scandinavă, Fiii lui Ivaldi
erau acei pitici ce fabrică uneltele speciale pentru Thor,
Odin și alți zei scandinavi.
Astfel, erau aici acești pitici, acești gnomi, acești omuleți.
Fabrică aceste foarte speciale arme high-tech.
Zeii scandinavi le folosesc.
Deci, pui o simplă întrebare, cine sunt acești omuleți.
Fiii lui Ivaldi erau maeștrii meșteșugarilor printre
zei în sistemul scandinav.
Și fabricau fiecare dintre aceste lucruri speciale, ce urmau
să fie necesare zeilor în acțiunile lor.
Puteau să fie Fiii lui Ivaldi, de fapt, inginerii
din spatele construirii lui Skidbladnir, magica navă
folosită de zeul scandinav Freyr ?
Și dacă este așa, cine, sau ce erau ei ?
Acum, întrebarea este, dacă Fiii lui Ivaldi sunt
pitici adevărați, în modul cum îi știm noi pe pitici astăzi, sau dacă ei
sunt cumva într-o formă mitică, sau dacă eticheta "pitic"
propriu-zis îi definește, pentru că erau cumva micuți.
Și bineînțeles, astăzi, foarte ades îi descriem pe omuleții gri
cu tipologia de pitic, tot așa,
din simplul motiv că sunt micuți.
Este posibil ca acești omuleți, ce fabrică
armele high-tech erau, într-adevăr, omuleții gri,
și pentru că nu știau cum să-i descrie, ei erau ...
numiți pitici, sau omuleți ?
Și acești omuleți sunt cei care fabrică
armele high-tech pentru zeii scandinavi.
S-ar părea că aceste arme
sunt extraterestre în esență.
Acum, când te gândești la pitici și te gândești
la extraterești, te gândești la omuleții gri și te gândești
că piticii puteau fi omuleții gri.
Puteau să fie, într-adevăr, piticii, ca Fiii lui Ivaldi,
descriși în mitologia vikingă,
vizitatori extratereștri pe care-i știm astăzi drept omuleții gri ?
Și este posibil ca înșiși zeii vikingi sau scandinavi
să fie, de fapt, entități de pe o altă planetă ?
Și dacă este așa, cum au ajuns aici ?
Conform teoreticienilor astronauților antici, răspunsul se află în
legenda vikingă ce vorbește de o punte-curcubeu numită Bifrost,
un portal ce leagă tărâmul
zeilor cu lumea omului.
Bifrost este o punte ce leagă Asgard cu Midgard.
Și abstract, Bifrost este foarte interesantă.
Este permisă acolo o legătură foarte clară între oameni și zeii lor.
Zeii ar traversa această punte-curcubeu spre
întrunirile lor, ceea ce reprezenta un bine divin.
Roșul în puntea-curcubeu era de un roșu-aprins, astfel era întru totul
un truc pentru folosirea ei efectivă ca o cale de acces.
Unii savanți speculează că posibil aceasta a fost inspirată
de Calea Lactee.
Deci, aici era această punte-curcubeu ce putea fi
traversată până se ajungea la casa zeilor, țara zeilor.
Astfel, este posibil ca această punte-curcubeu, Bifrost-ul,
era un fel de gaură de vierme, ce ar fi putut lua oameni de la
o poartă stelară de pe planeta noastră spre casa zeilor, propriu-zis
spre o altă planetă ?
Spui că ai dorit să parcurgi tot drumul
până în China.
Drumul în jurul Terrei este, de fapt, mai lung, decât să-l scurtezi prin pământ.
O linie dreaptă este întotdeauna drumul cel mai scurt.
Astfel îți poți imagina, dacă puteai
face o gaură de vierme, o scurtătură prin spațiu, ce conectează două puncte,
acolo unde vrei să ajungi, puteai face distanța
efectiv mai scurtă și să ajungi acolo mai repede.
Omul antic nu ar fi putut înțelege o descriere
tehnică ce prezenta o gaură de vierme, dar această punte de lumină
arată foarte asemănător.
Putea, într-adevăr, mitica punte Bifrost să fie
o gaură de vierme interstelară ?
Un tunel cosmic în spațiu,
prin care așa-numiții zei vikingi puteau călători spre Terra ?
Teoreticienii astronauților antici cred că următoarea dovadă poate
fi găsită la o examinare mai atentă a incredibilului armament al zeilor vikingi.
Balingsta, Suedia.
Chiar în afara acestui orășel situat la 65 km nord-vest
de Stockholm se află un antic bloc de granit sculptat.
Cunoscut drept Boksta Runestone, este una dintre cele câteva relicve
rămase, ce-l înfățișează pe marele zeu Odin ținând magica lui suliță :
Gungnir.
Boksta Runestone este o extraordinară relicvă
antică, ce conține inscripții runice, care erau folosite de vikingi.
Este înfățișat Odin cu o suliță, călărind un cal.
Deci, unul dintre lucrurile pe care le găsim la zeii
scandinavi, este că fiecare dintre ei deținea lucruri remarcabile
și printre acestea este o suliță pe care Odin și-o atribuie, numită Gungnir.
Și Gungnir este o suliță deosebită, căci indiferent
de aruncare, își va găsi ținta.
Conform vikingilor, sau scandinavilor, mitologiei,
sulița lui Odin a fost fabricată de Fiii lui Ivaldi, creaturi foarte
asemănătoare cu cele ce au construit corabia Skidbladnir.
Au dotat sulița cu proprietăți speciale, care nu numai
că-i ofereau o precizie incredibilă, dar îi dădeau și o imensă putere.
Gungnir era un fel de armă high-tech.
Nu conta spre cine ar fi aruncat-o, ar fi nimerit ținta.
Ca un fel de ghidare laser a rachetelor de croazieră, sau ceva de acest gen,
ce pur și simplu nu putea rata, odată ce era fixată ținta.
Și știm că în momentul când o folosea în război,
întotdeauna își atingea ținta.
Nu este ceva simplist.
Este ceva care, cu siguranță, reprezină un armament avansat.
Și să afli că o zeitate are așa ceva la dispoziție poate fi interpretat
în două moduri : 1, totul este inventat ; sau 2, este, de fapt, real.
Și astăzi, știm că există astfel de arme.
Arme de precizie, precum bombele și rachetele
de croazieră ghidate laser și muniții inteligente se găsesc
în cele mai sofisticate arsenale militare din lume.
Este posibil ca Odin să fi avut o tehnologie similară ?
Putea să fie Gungnir, de fapt, o rachetă ghidată, creată
de ființe din alte lumi ?
Când anticii descriu tehnica,
este clar că ei nu puteau să știe exact despre ce e vorba.
Și apare întrebarea, este posibil ca arma
Gungnir avea propriu-zis o tehnologie
avansată, poate chiar în dotarea vikingilor, sau a zeilor lor ?
Dacă Gungnir a fost, de fapt, o rachetă de precizie ghidată,
similară celor de astăzi, numite bombe inteligente, atunci, cum stăteau
cu puternicul ciocan al lui Thor, Mjolnir ?
Ciocanul lui Thor avea origini interesante.
A fost creat de pitici sub presiune.
Astfel, coada nu era la fel de lungă ca la un ciocan obișnuit.
Dar avea o putere enormă și o mare precizie.
Îl putea arunca și ar fi lovit tot ce intenționa
să lovească, și apoi s-ar fi
întors la el, precum bumerangul.
Ciocanul lui Thor, la fel ca armele multor
zei scandinavi, ar părea să fie
un fel de armă reală high-tech, probabil una ce i-a fost dată
de extratereștri.
Și când o folosește, se spune că, într-adevăr, această
armă este capabilă să sfărâme munți.
Acum, imaginați-vă o armă capabilă să distrugă un munte întreg.
Ciocanul nu produce explozii ; este chiar
forța fizică ce distruge obiectul.
Este ceva pe care astăzi am cataloga-o ca armă cinetică.
La Centrul de Cercetări Ames NASA, în munții
View, California ... ... închis.
omul de știință Peter Schultz studiază forța
enormă a energiei cinetice, folosind un dispozitiv numit tunul vertical.
În esență, acesta este un tun gigantic.
Când se înalță ca un tirbușon, putem lovi lucruri
sub diferite unghiuri.
Acest tun ridică la o viteză foarte mare, și dacă, într-adevăr, ai ajuns
acolo, începi topirea și și vaporizarea materialului.
Într-un sens, aceasta este o armă cinetică, exceptând faptul că nu
țintești spre nimic, cu excepția țintei din interiorul tancului.
Pentru a studia efectele impacturilor de mare
viteză, savanții folosesc bătaia tunul vertical să tragă
proiectile în obiecte plasate în această cameră, ranforsată cu oțel,
la viteze de peste 24.000 km pe oră.
Astăzi, luăm acestă mică bilă de rulment,
care are cam 1/100 dintr-o uncie, și tragem cu ea
cu 5 km pe secundă.
Asta înseamnă aproape 17.700 km pe oră.
Și o tragem în acest bloc.
Acum, când mergi atât de repede, chiar cu un obiect atât de mic,
asta este energie cinetică.
Și energia cinetică este masa X viteza la pătrat.
Astfel, dacă mergi suficient de repede, poți produce pagube serioase.
Să vedem ce am făcut.
Utilizând o baterie de camere de mare viteză,
ce înregistrează imagini la 40.000 cadre/secundă, Schultz
investighează cum se pot combina masa și viteza ca să creeze
o forță devastatoare.
5,53 kilometri.
Rulare.
Deplasându-se de 15 ori mai repede ca sunetul, proiectilul
izbește blocul dur de piatră.
Dumnezeule mare !
Privește la obiectul ăsta.
Făcut fărâme.
Teoreticienii astronauților antici cred că
puterea destructivă a acestui tun are ciudate asemănări cu
ciocanul lui Thor.
Întrebarea pe care ne-o punem este dacă
întregul concept al armelor cu energie cinetică este ceva nou,
sau dacă deja exista în trecutul antic.
Și cu Thor, avem o asemenea referință.
Dacă ciocanul lui Thor era vreun tip de armă cu energie cinetică,
ce avem aici în timpurile moderne nu înseamnă altceva decât că
istoria se repetă ?
Este posibil ca ce descriau vikingii antici
în miturile lor să fie, de fapt, tehnologie extraterestră ?
Și ajută diversele relatări despre lancea lui Odin și ciocanul lui Thor,
într-adevăr, să dovedească că vikingii erau în contact
cu ființe extraterestre ?
Dacă da, atunci, unde puteau pleca aceste ființe ?
Teoreticienii astronauților antici cred că răspunsul poate fi găsit în
straniile și uneori violentele ritualuri funerare ale vikingilor.
Tonsberg, Norvegia.
La 80 km Sud de Oslo se află
ruinele de la Oseberghaugen, colina unui mormânt viking.
În timpul săpăturilor din 1904, arheologii au dezgropat
rămășițele a doi oameni îngropați în interiorul unei corăbii lungi vikinge.
Datată în prima parte a secolului IX, descoperirea dezvăluie
pentru prima oară unele dintre
anticele ritualuri funerare vikinge.
Ceea ce este foarte interesant în legătură cu nava Oseberg
este faptul că vikingii, într-adevăr, au ales să-și îngroape
morții în aceste corăbii.
Acum, aceasta pare foarte similară cu vreun gen de transfer,
posibil mergând în spațiu.
Vedeți referiri similare în alte culturi, ca aceea
egipteană și chiar cea chineză.
Peste tot prin Scandinavia, insulele Britanice
și Islanda sunt situri funerare similare vikinge, multe conținând
corăbii și alte nave ca repere.
Este posibil că vikingii, ca egiptenii și chinezii
antici, își îngropau morții în corăbii, în încercarea de a-și ajuta
decedații în călătoria lor spre lumea de apoi ?
Și dacă este așa, de ce ?
Conform anticelor mitologii scandinave, războinicii vikingi
uciși se alăturau lui Odin în legendarul lui amfiteatru, Valhalla.
Amfiteatrul lui Odin în Asgard, tărâmul zeilor,
este cunoscut drept Valhalla, care înseamnă "amfiteatrul ucișilor".
Modul în care însăși Valhalla e descrisă este a unui loc
unde războinicii morți pe care Odin i-a strâns de pe
câmpurile de luptă petrec toată ziua luptându-se între ei și ucigându-se
între ei, și apoi aduși înapoi
la viață să petreacă noaptea
în sărbătoare, cu o nesfârșită provizie de carne de porc.
Curajul exploratorilor și războinicilor scandinavi era
relatat direct în conținutul fabulelor lor.
Valhalla era acest mare premiu.
Dacă te comportai bine, cu mare bravură, găseai viața eternă
în compania spiritelor înrudite, într-un mare ospăț în amfiteatru.
Povestirile și legendele despre enormul palat al lui Odin
îl descriu ca fiind aproape metalic, cu ziduri sclipitoare
și un acoperiș de aur.
În timpul zilei, beau și mănâncă de-a lungul
acestor mese lungi și cu focuri, jos în centru amfiteatrului.
Și apoi după ce mănâncă, curăță mesele și cu toții se luptă.
Deci, trebuie să fie zeci de mii, dacă nu sute de mii ...
imaginația se sperie de cât de mare trebuie să fie acest amfiteatru.
Dar există vreo dovadă că Valhalla a fost mai mult
decât un loc mitic ?
Putea fi o navă spațială extraterestră, așa cum cred
unii teoreticieni ai astronauților antici ?
Valhalla nu a fost o plăsmuire a imaginației predecesorilor
noștri, putea fi vreun tip de stație spațială ce stătea pe orbită.
Motivul pentru care spun asta este pentru că de câte ori avem
o descriere a Valhallei, este descrierea incredibilă a unui
loc ce are însușiri stranii.
Variatele descrieri ale Valhallei
dau referințe despre un tip de navă largă, metalică, și ei
în realitate își îngroapă morții la fel de bine în nave.
Deci, este aceasta vreun fel de referință pentru ei că, într-adevăr,
încearcă să copieze, trimițându-și morții în ceruri,
sau că zeii lor s-ar reîntoarce în ceruri în vreun
tip de mare navă metalică ?
Dovezile arheologice, ca și relatările
contemporane indică, de asemenea, că, în plus față de îngroparea morților
în corăbii, vikingii au trimis, de asemenea, multe dintre aceste corăbii-mormânt
pe mare și le ardeau.
Dar de ce ?
Era simplu un tribut incandescent,
unul ce însemna să onoreze decedatul ?
Sau vikingii antici doar au copiat ceva la care
predecesorii lor au fost martori odată ... probabil lansarea unei nave spațiale ?
Deci, întrebarea mea este dacă, sau nu, predecesorii noștri
au fost martorii unor rachete sau nave spațiale
decolând și aterizând cu tot
acest foc, fum și pământ trepidând,
că peste timp au gândit că arzându-și morții ar fi
imitat ceea ce au văzut în trecut.
Erau, într-adevăr, vikingii în contact cu
ființe extraterestre ?
Și au fost percepute aceste ființe de primii vikingi nu ca
vizitaori extratereștri, ci drept zei ?
Dacă da, atunci unde puteau să plece acești vizitatori celești ?
Ceea ce știm este că în secolul X scandinavii
au început o extensivă explorare a Europei.
Nu știm de ce au început să exploreze.
Este, de asemenea, sigur că
nu știm dacă ei au fost ajutați de alte ființe.
De fapt, există o altă teorie care sugerează că ei
mergeau în căutarea zeităților.
Se sugerează că vikingii erau absolut convinși că
reședința zeităților era reală, undeva pe planeta Terra.
S-au întors zeii scandinavi în țara lor,
insuflându-le vikingilor dorința de a călători pe Terra în căutarea lor ?
Sau așa-zișii zei doar
și-au inspirat gazdele pământești să exploreze planeta în încercarea
de a-și împrăștia influența
extraterestră în alte părți ale globului ?
Toată această cunoaștere a Universului, conform
mitologiei scandinave, le-a fost dăruită de cei strălucitori.
Și cei strălucitori au spus că nu au coborât de niciunde,
decât din cer.
Astfel, este posibil ca extratereștrii să fi îndrumat
evenimente în istoria omenirii ?
Și răspunsul, bineînțeles, este DA.
Pentru că putem găsi povestiri ca acestea peste tot în lume.
A fost foarte bine plănuită ideea de a ne direcționa istoria.
Distrugătorul ciocan al lui Thor, tronul atoatevăzător
al lui Odin și o punte mistică legând Terra de ceruri.
Sunt, într-adevăr, legendele zeilor vikingi dovada că ființe
extraterestre au vizitat omenirea în trecutul îndepărtat ?
Și dacă da, puteau aceste ființe să fie utile
în eforturile scandinavilor de a explora globul ?
Probabil vom găsi răspunsul în adâncul colinei funerare vikinge,
sau săpat pe suprafața unei pietre antice.
Sau poate adevărul va fi dezvăluit întregii umanități
într-o zi când "ei" se vor reîntoarce.